От реформатор до престъпник
20 ноември 2011![](https://static.dw.com/image/2732340_800.webp)
39-годишният втори син на Кадафи Сейф ал Ислам се намира в планинския град Зитан в очакване на съдебен процес. Той беше издирван и от МНС в Хага. Сейф ал Ислам имаше славата на предприемач, творец и политик. Най-големият син на Муамар Кадафи от втория му брак минаваше за сигурен наследник на баща си. Западните наблюдатели много често окачествяваха Сейф ал Ислам като реформатор. Но за разлика от някои от братята си ал Ислам остана лоялен към баща си до последния момент.
Живот в лукс
Сейф ал Ислам израства в Триполи и следва архитектура в университета Ал-Фатех. След защита на бакалавърска степен и едногодишна военна служба той заминава за Виена, за да следва икономика в частен университет. По-късно Сейф ал Ислам защитава докторска дисертация в Лондонското училище по икономика и политика. Според британския вестник "Гардиън" там либиецът водел луксозен живот. През 2009 година Муамар Кадафи купил вила за сина си на стойност 10 млн. паунда, с осем спални, сауна, плувен басейн и кино.
Още през 2004 година живеещи в изгнание либийски студенти пишат отворено писмо до университета и обвиняват Сейф ал Ислам, че накърнява реномето на висшето училище. В писмото си либийските студенти молят академичния съвет да не допуска по-нататъшно следване на сина на Кадафи. Университетът се дистанцира от своя студент едва през февруари 2011 година.
За много западни политици Сейф ал Ислам първоначално е благонадежден политически партньор и същевременно ключ към огромните петролни залежи на Либия. Това, че по време на следването си във Виена, Сейф ал Ислам се сприятелява с десния популист Йорг Хайдер не пречи на влиятелни политици като Лорд Манделсон или банкера Ротшилд да поддържат добри отношения със сина на диктатора.
Ковчежник на либийския терор
Още 25-годишен Сейф ал Ислам основава фондацията "Gaddafi International Foundation of Charitable Associations". Тя беше всъщност инструмент на либийската външна политика. Като президент на фондацията Сейф ал Ислам многократно става посредник, за да може Либия да избегне пряката отговорност за своите връзки с терористични организации.
През 2004 година фондацията одобрява 35 милиона долара обезщетение за нападението срещу Берлинската дискотека Ла Бел. През 1986 година при нападението в Берлин загиват трима души, а други 200 са ранени. Сейф ал Ислам преговаря и за обезщетенията на близите на загиналите над Локърби.
През 2007 година Сейф ал Ислам се похвали, че е бил главният преговарящ по освобождаването на българските медицински сестри от Либия. В същото време той официално призна, че те са били подлагани на изтезания, за да бъдат изтръгнати признания от тях. Българките прекараха в затвора осем години по обвинение, че умишлено са заразили стотици деца с вируса на СПИН.
Реформаторът- хардлайнер
Дълго време Сейф ал Ислам минаваше за реформатор. Той говореше за политическо и стопанско отваряне на Либия към света и през 2007 година предложи проект за промени в конституцията. Освен това основа частен телевизионен канал и създаде първите два частни вестника в страната. Същевременно той даде ясно да се разбере, че властта на баща му трябва да остане недосегаема.
Най-големият конкурент на Сейф ал Ислам за властта беше по-младият му брат Муатасим, който през 2007 година беше назначен за шеф на Националния съвет за сигурност. Когато през февруари 2011 година започнаха протестите в Либия, Сейф ал Ислам показа истинското си лице на хардлайнер. Той застана изцяло зад баща си и заплаши по телевизията с гражданска война със хиляди убити.
"Ние няма да изоставим Либия и ще се бием да последния мъж, до последната жена и до последния куршум", заяви Сейф ал Ислам. От края на юни 2011 година той е издирван и от МНС в Хага за престъпления срещу човечността. Главният прокурор на Хагския трибунал Луис Морено Окампо му приписва ключова роля в бруталното потъпкване на народното въстаниев Либия. Засега е малко вероятно Сейф ал Ислам да бъде предаден на трибунала в Хага. Повечето либийци искат той да бъде съден в страната.
Автор: А. Алмелинг, К. Цанев, Редактор: Б. Узунова