Пожарът край Чернобил: какво ни разказаха очевидци
Александър Савитски
21 април 2020
Вече седмици Украйна не успява да се справи с горските пожари, избухнали край Чернобил. Не са установени и причините за огнената стихия: климатични аномалии или умишлени палежи? Ето какво научихме от експерти и очевидци:
Смог в КиевСнимка: picture-alliance/Pacific Press/A. Gusev
Аномалии, палежи, авария, диверсия?
Както е известно, пожарите започнаха на 4 април, а в резултат от тях малко преди Великден Киев беше градът с най-замърсения въздух в цял свят. Пожарникарите и техните помощници все още не могат да се справят с първата задача: да локализират всички огнища. Полицията издирва предполагаеми подпалвачи, а еколозите посочват като причина необичайно сухия зимно-пролетен сезон. На всичко отгоре от началото на пожарите досега непрекъснато се разпространяват слухове, че димът може би разпространява надалеч и радиоактивни аерозоли.
В украинските социални мрежи рязко нараства възмущението от неспособността на властите да се справят с пожарите. След като прелетяха с хеликоптер над пожарите, шефът на президентската администрация Андрей Ермак, министърът на вътрешните работи Арсен Аваков и секретарят на Съвета за национална сигурност Алексей Данилов успокоиха хората, че са установени само четири нови огнища и заявиха, че ще направят всичко възможно, за да защитят хората и горите.
Във Фейсбук секретарят на Съвета за национална сигурност написа, че пожарите може да са предизвикани умишлено от собственици на земи. Министърът на вътрешните работи смята обаче, че пожарите са избухнали след авария в електропровод. Друг представител на президентската администрация пък написа във Фейсбук, че катастрофата може би се дължи на целенасочена диверсия. Според него, това било опит да се дестабилизира ситуацията в страната, да се нагнетява напрежение и да се усилват паническите страхове у хората в условията на карантина заради коронавируса.
Какво разказват очевидци
Според официалните информации, в Житомирска област огънят е опожарил около 40 къщи в няколко села. Но Елена Рикал, която живее в селище близо до украинско-беларуската граница, ни разказа, че цялото ѝ село е изгоряло, заедно с гробището дори. „Чичо ми и семейството му се спасиха от огъня в реката", казва жената. Според нея, пожарите са подпалени умишлено, за да се осигури терен на търсачите на кехлибар.
"Тук искам да бъда погребана": последните обитатели на Чернобил
"Не ме е страх от радиацията. Варя гъбите, докато изчезне всичката отрова", казва баба Ганя. Тя е една от последните обитатели на т.нар. зона на смъртта, където преди 32 години Чернобилската авария съсипва хиляди животи.
Снимка: DW/A. Rudya
На гости при баба Ганя
Баба Ганя (вляво) е на 86. От десет години е вдовица, а от над две десетилетия насам се грижи за психично болната си сестра Соня. "Не ме е страх от радиацията. Варя гъбите, докато изчезне всичката отрова", разказва жената. Украинската фотографка Алина Рудя, чиито снимки показваме тук, е била вече много пъти на гости на баба Ганя. И казва за нея, че е най-милият човек, когото познава.
Снимка: DW/A. Rudya
Призрачно
Ганя и сестра ѝ живеят в село Купувате, което се намира в 30-километровата забранена зона около чернобилската АЕЦ. След катастрофата на 26 април 1986 година 350 000 души, обитавали до този момент района, са принудени да се изселят. Повечето къщи в Купувате са празни. В тази съседна къща баба Ганя е складирала ковчезите за себе си и за сестра си.
Снимка: DW/A. Rudya
Сетен покой у дома
Гробището в Купувате изглежда като всяко друго селско гробище в Украйна. "Много от хората, погребани тук, са напуснали района след аварията и са прекарали остатъка от живота си извън забранената зона. Едва след смъртта си са се върнали обратно", разказва фотографката Алина Рудя.
Снимка: DW/A. Rudya
Последната воля на баба Маруся
Малцината, останали да живеят тук, се грижат за тленните останки на своите близки. Жената на снимката е баба Маруся, която е дошла да посети гроба на майка си. Дъщеря ѝ живее заедно със съпруга си и двете им деца в Киев. Баба Маруся е останала тук. "Това е родното ми място. Тук искам да бъда погребана", казва баба Маруся и добавя: "Но до майка ми, не до мъжа ми".
Снимка: DW/A. Rudya
"Като миг"
"Самосели" - така наричат хората, завърнали се нелегално в забранената зона. Една от тях е Галина Ивановна. "Животът ми премина като миг. Вече съм на 82 години, а сякаш не съм живяла. Когато бях млада, си мечтаех да обиколя целия свят. Но не успях да стигна по-далеч от Киев", разказва жената.
Снимка: DW/A. Rudya
Друг свят
Иван Иванович и съпругата му са едни от няколкостотинте души, които през 1980-те години се завръщат в тези отровени земи. Иван Иванович се радва на голяма популярност сред туристите, които посещават района. "Той е чудесен разказвач, а историите му са ту реални, ту - плод на въображението му", казва фотографката Алина Рудя.
Снимка: DW/A. Rudya
Неми свидетели на миналото
Броени дни преди 32-та годишнина от чернобилската катастрофа, фотографката Алина Рудя посещава село Опачичи, където живее само една възрастна жена. Останалите жители на селото, завърнали се след аварията, вече не са сред живите. Празните им къщи, снимките, писмата, мебелите са неми свидетели на миналото.
Снимка: DW/A. Rudya
Прощаване
Маруся наблюдава спящия си съпруг Иван, който страда от деменция, а наскоро е получил и инсулт. "Понякога става нощем и тръгва да си търси трактора. 42 години беше тракторист", разказва жената и споделя, че вече не ѝ се живее. "Не искам да бъда в тежест на децата и внуците."
Снимка: DW/A. Rudya
"Долният е за мен"
Преди да се разболее, Иван е сковал два ковчега - за да е подготвен за смъртта. Складирал ги е в плевнята, до стария велосипед. "Долният е за мен, а горният е за мъжа ми", обяснява Маруся.
Снимка: DW/A. Rudya
Последните "самосели"
В забранената зона са останали съвсем малко "самосели". Фотографката Алина Рудя, която е родена близо до Чернобил, ги посещава често, а снимките от дългосрочния ѝ фотопроект един ден ще бъдат публикувани в книга, посветена на "самоселите". "Всеки път, когато идвам тук, ме обзема все по-голяма тъга. Защото винаги научавам, че е умрял някой, когото познавам", разказва фотографката.
Снимка: DW/A. Rudya
10 снимки1 | 10
В зоната на пожарите работят 1359 души и 340 машини, включително три хеликоптера, които вече изсипаха върху огъня близо 200 тона вода. Свързахме се с един от пожарникарите, който в продължение на три денонощия без почивка е участвал в гасенето. Той ни обясни, че му е забранено да дава изявления, но при запазване на анонимността беше готов да разкаже някои подробности.
„Имаме много хора и техника, но техниката не може да проникне до огнищата на пожара в труднодостъпните зони. Наложи ни се на ръка да копаем траншеи, за да ограничим разпространяването на огъня. Водата, която авиацията излива отгоре, гаси само горните слоеве на пожара, а отдолу тлеенето продължава. Пожарът със сугирност е бил подпален умишлено“, твърди анонимният пожарникар в интервю за ДВ.
Светлана Бойченко от Киевския институт по геофизика смята, че причина за пожарите са климатичните аномалии - най-вече необичайно сухите есен, зима и пролет. Поради липсата на сняг през зимата и на дъждове през есента и пролетта равнището на реките много спадна, спаднаха и подпочвените води, а това улеснява разпространяването на огъня, обяснява експертката.