Au trecut 30 de ani de când forțele aliate victorioase în Al Doilea Război Mondial au părăsit Berlinul, însă prezența acestora a marcat pentru totdeauna imaginea orașului.
Trupele ruse s-au retras complet din capitala Berlin în 1994Imagine: Peter Kneffel/dpa/picture-alliance
Publicitate
Trupele coaliției împotriva lui Hitler au fost staționate în Germania timp de aproape 50 de ani. Totul a început pe 8 mai 1945 - ziua în care Reichul german a capitulat necondiționat. Această zi marchează sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial, declanșat de național-socialiști. În conflictul care a durat șase ani au pierit cel puțin 60 de milioane de oameni. Puterile învingătoare au împărțit Germania în patru zone de ocupație.
Pe 1 septembrie 1939, la ordinul lui Adolf Hitler, Wehrmachtul a atacat Polonia. Până pe 8 mai 1945 - ziua eliberării de sub dictatura nazistă - popoarele Europei s-au aflat în război.
Imagine: AP
1939
Pe 1 septembrie 1939, la ordinul lui Adolf Hitler, Wehrmachtul a invadat Polonia ca ripostă la aşa-zise atacuri din partea Poloniei. Pretextul a fost o minciună. Franţa şi Marea Britanie, aliate ale Poloniei, au declarat la rândul lor război Germaniei, fără a se implica însă în lupte. Şi aliatul Germaniei - Italia - a rămas în expectativă.
1939
Polonia nu avea cum să facă faţă Wehrmachtului înarmat până în dinţi. În aceste condiţii, în decurs de doar cinci săptămâni, trupele poloneze au fost învinse. Pe 17 septembrie, Armata Roşie a ocupat, la rândul ei, estul Poloniei, în baza pactului secret încheiat între Reichul German şi URSS cu o săptămână înainte de începerea războiului.
Imagine: AP
1940
În aprilie, armata germană a invadat Danemarca, folosind ţara drept trambulină către Norvegia, de unde Hitler avea nevoie de minereu de fier pentru industria sa de război. Marea Britanie a încercat să împiedice aceste transporturi trimiţând soldaţi în Norvegia. Dar şi aici, aliaţii au fost nevoiţi să abandoneze în luna iunie. Între timp începuse invazia în Franţa.
1940
Timp de câteva săptămâni germanii şi francezii s-au confruntat aprig pe frontul de vest. Pe 10 mai Wehrmachtul a atacat statele neutre Olanda, Luxemburg şi Belgia, ocupându-le în doar câteva zile. Astfel trupele germane au putut ocoli Linia Maginot.
Imagine: picture alliance/akg-images
1940
Germanii i-au cucerit pe francezi prin surprindere şi au ajuns astfel rapid în Paris, ocupându-l la mijlocul lunii iunie. Pe 22 iunie Franţa capitula, fiind divizată: o parte ocupată de Germania hitleristă, cealaltă aflată sub Regimul de la Vichy - un guvern-marionetă, condus de generalul Pétain.
Imagine: ullstein bild/SZ Photo
1940
Hitler a început să atace Marea Britanie. Bombardamentele germane au transformat unele oraşe britanice, cum ar fi Coventry, în cenuşă. În acelaşi timp se desfăşurau luptele aeriene deasupra Canalului Mânecii. Royal Air Force a reuşit să-şi adjudece supremaţia în faţa Luftwaffe. În primăvara anului 1941 atacurile aeriene germane au scăzut considerabil în intensitate.
Imagine: Getty Images
1941
După înfrângerea suferită în "Bătălia Angliei", Hitler şi-a ales noi ţinte în sud şi, mai târziu, în est. Trupele Wehrmachtului au invadat nordul Africii, Balcanii şi URSS. În acelaşi timp, şi alte ţări s-au alăturat "Axei Roma-Berlin-Tokio".
1941
În primăvară, Hitler a atacat Iugoslavia. Nici Grecia, pe al cărei teritoriu erau staţionate unităţi britanice, n-a scăpat de ofensiva armatei germane. Una dintre cele mai ample operaţiuni de desant aerian a fost atacul paraşutiştilor germani în Creta, în mai 1941. În anii următori, Iugoslavia şi Grecia au avut parte de o ocupaţie nemiloasă.
Imagine: picture-alliance/akg-images
1941
Sub numele de cod "Operaţiunea Babarossa" a intrat în istorie atacul Germaniei asupra Uniunii Sovietice, pe 22 iunie 1941. Potrivit propagandei naziste, scopul acestuia era extinderea "spaţiului vital" (Lebensraum) în răsăritul continentului. În realitate a fost vorba de o operaţiune nimicitoare în timpul căreia soldaţii germani au comis atrocităţi abominabile.
Imagine: Getty Images
1942
La început, Armata Roşie nu a opus decât slabă rezistenţă. Totuşi, ofensiva germană s-a împotmolit treptat. Aceasta datorită pierderilor grave suferite şi a liniilor prea lungi şi nesigure de aprovizionare. Deşi Hitler controla aproape întreaga Europă, părţi ale Africii de Nord şi URSS, 1942 a fost un an de cotitură.
1942
Italia, aliatul Germaniei, a intrat în război în iunie 1940 şi a atacat trupele britanice din nordul Africii. Hitler a trimis, în primăvara anului următor, trupe suplimentare. Abia în toamna anului 1942, după cea de-a doua bătălie de la El Alamain, situaţia se schimbă. De acum germanii sunt în retragere în Africa de Nord, fiind nevoiţi să abandoneze operaţiunea pe 13 mai 1943.
Imagine: Getty Images
1942
În spatele frontului, regimul nazist a înfiinţat lagăre de concentrare, cum ar fi cel de la Auschwitz-Birkenau. Mai bine de şase milioane de oameni au căzut victimă teoriei rasiale a naziştilor. Aceştia au fost împuşcaţi, gazaţi, înfometaţi sau răpuşi de boli. Crimele au fost comise de mii de soldaţi germani şi membri ai diviziilor SS.
Imagine: Yad Vashem Photo Archives
1943
În cel de-al patrulea an de război, lucrurile iau o cu totul altă turnură. În est, Armata Roşie porneşte la contraatac. Dinspre sud, aliaţii debarcă în Italia. Germania şi aliaţii săi se află în defensivă.
1943
Simbolică este înfrângerea de la Stalingrad. Din iulie 1942, Armata a Şasea a Wehrmachtului a tot încercat să cucerească oraşul. Când, în februarie, comandanţii germani au abandonat această luptă fără speranţă, îşi pierduseră deja viaţa, numai la Stalingrad, 700.000 de oameni - în bună parte militari ai Armatei Roşii. Înfrângerea a distrus moralul soldaţilor germani.
Imagine: picture-alliance/dpa
1943
În septembrie, aliaţii au debarcat în Italia. Regimul de la Roma a încheiat cu aceştia un armistiţiu. În consecinţă, la ordinul lui Hitler, Wehrmachtul a declanşat operaţiunile de ocupare a Italiei. În timp ce în sud aliaţii avansau doar anevoie, trupele hitleriste au reuşit să răspândească teroarea în restul ţării.
În est, Armata Roşie înainta victorioasă. Iugoslavia, România, Bulgaria, Polonia ... o ţară după alta cădea în mâinile sovieticilor. Şi aliaţii occidentali şi-au întărit ofensiva. Aceştia au debarcat în nordul Franţei, iar mai apoi în sud.
1944
În primele ore ale zilei de 6 iunie, trupe ale SUA, Marii Britanii, Canadei şi altor state aliate, au debarcat pe coasta Normandiei, în nordul Franţei. Armata germană aştepta, ce-i drept, debarcarea, dar ceva mai la est. Aliaţii occidentali şi-au putut extinde capul de pod, reuşind să-l atace pe Hitler dinspre vest.
Imagine: Getty Images
1944
Pe 15 august aliaţii au demarat o nouă ofensivă în sudul Franţei după ce au debarcat în Provence. Pe 25 august, Parisul a fost eliberat de sub ocupaţia hitleristă. La finele lunii octombrie, a fost cucerit de către aliaţi primul mare oraş german - Aachen.
Imagine: Getty Images
1944
În iarna 1944/45, Wehrmachtul a reuşit să strângă trupe în vest, pornind la un contraatac în Munţii Ardeni. După câteva eşecuri de început, aliaţii au reuşit să preia din nou iniţiativa, avansând susţinut spre "Marele Reich German" - atât din vest cât şi din est.
Imagine: imago/United Archives
1945
Pe 8 mai 1945, Germania nazistă capitulează necondiţionat. Pe 30 aprilie, Adolf Hitler îşi luase viaţa pentru a scăpa de responsabilitate. După şase ani de război, Europa zăcea, în bună parte, în ruine. Aproape 50 de milioane de oameni şi-au pierdut viaţa pe continent în timpul celui de-al Doilea Război Mondial. Mareşalul Wilhelm Keitel semna, în mai 1945 la Berlin, actul de capitulare.
Imagine: picture-alliance/dpa
20 imagini1 | 20
Berlinul a fost împărțit în patru sectoare
Diviziunea la nivelul întregii țări s-a aplicat și la scară mai mică în Berlin. Aliații au împărțit orașul în patru sectoare într-un moment în care tensiunile între puterile învingătoare erau deja în creștere.
Din această alianță militară de conveniență s-au desprins două tabere ostile: aliații democrați occidentali și Uniunea Sovietică. Berlinul a resimțit din plin tensiunile provocate de această scindare. În iunie 1948 a început blocada sovietică a sectoarelor vestice, prin care rușii ar fi vrut să preia controlul asupra întregului oraș.
Berlin 1945 - o paradă militară a marcat sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial Imagine: akg-images/picture-alliance
Un pod aerian pentru salvarea Berlinului de Vest
Răspunsul SUA, Marii Britanii și Franței a fost legendarul pod aerian (Luftbrücke). Pentru a ajuta cele 2,2 milioane de oameni din sectoarele de vest să supraviețuiască, avioane încărcate cu alimente, medicamente, benzină și cărbuni au aterizat și au decolat permanent până la sfârșitul blocadei, în mai 1949.
În urma prăbușirii avioanelor și a altor accidente și-au pierdut viața aproximativ 100 de persoane. În memoria acestor victime a fost înălțat monumentul de la aeroportul berlinez Tempelhof, pe care soseau și erau descărcate în timp record aeronavele cu ajutoare. Istoria acestei capodopere logistice poate fi descoperită ca parte a unei expoziții permanente la Muzeul Aliaților, în fostul sector american.
Berlin - Centrul european al spionajului?
15:11
This browser does not support the video element.
Cinematograful soldaților
Este un loc istoric, care amintește de prezența de decenii a Aliaților în această zonă a Berlinului. Între altele, aici funcționa cinematograful soldaților americani, "Outpost". Iar strada pe care se află muzeul poartă numele omului care a organizat podul aerian, generalul american Lucius D. Clay.
Fostul punct de trecere a frontierei din interiorul orașului, Checkpoint Charlie, construit în august 1961, după înălțarea Zidului Berlinului, este cunoscut în întreaga lume. La vremea aceea, militarii și diplomații Aliaților puteau călători fără să fie controlați dintr-o parte în alta a Berlinului.
August 1961, Checkpoint CharlieImagine: akg-images/picture alliance
Checkpoint Charlie - o atracție turistică
La câteva luni după divizarea Berlinului prin construirea Zidului, acest punct de pe harta orașului a devenit scena unor confruntări dure între tancurile americanilor și cele sovietice. În prezent, Checkpoint Charlie este un magnet turistic. Oameni din toate colțurile planetei se fotografiază în fața replicii gheretei. Originalul este expus la Muzeul Aliaților.
Apropo de tancuri: în Berlin mai există câteva, între altele în fața muzeului Berlin-Karlshorst, în fostul sector sovietic. În centrul expoziției permanente este așa-numita "Sală a capitulării", în care a fost pecetluit sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial pe 18 mai 1945.
Tancuri și morminte lângă Poarta Brandenburg
Și Memorialul Sovietic de lângă Poarta Brandenburg este flancat de tancuri. Memorialul este, în același timp, și locul de odihnă a cel puțin două mii de soldați ai Armatei Roșii căzuți în bătălia de la Berlin în 1945.
De prezența Aliaților amintește și aerodromul Gatow, din fostul sector britanic. Royal Air Force a fost staționată aici până la retragerea completă, pe 8 septembrie 1994. În prezent, aici se află Muzeul de Istorie Militară al Bundeswehr.
Monumentul din apropierea aeroportului TempelhofImagine: Georg Wenzel/dpa/picture alliance
Pe Tempelhof și Tegel nu mai aterizează avioane
Pe Gatow nu se mai operează deloc zboruri. Același lucru este valabil și pentru aeroporturile militare și civile din fostele sectoare american și francez, Tempelhof și Tegel. Din ambele locații puteți afla însă bogata istorie a forțelor aliate.
O atracție deosebită va fi expusă din nou, începând din luna noiembrie, în fața centrului cultural "Centre Français de Berlin": miniatura Turnului Eiffel, realizată din lemn. Replica celebrului turn are înălțimea de 13 metri și era în pericol de a se prăbuși. La centrul cultural inaugurat în 1961 totul este despre prietenia germano-franceză, chiar și după retragerea Aliaților.
Străzi cu nume ce amintesc de trecut
Au trecut 30 de ani de când forțele aliate victorioase în Al Doilea Război Mondial au părăsit Berlinul. Unele dintre cazărmi sunt folosite în prezent de Bundeswehr. Moștenirea Aliaților este vizibilă mai ales în punctele istorice ale orașului.
Dar mai există de descoperit și alte urme, surprinzătoare mai ales pentru cei nefamiliarizați cu Berlinul. În capitala Germaniei, trecutul trăiește în continuare chiar și prin numele unor străzi: Avenue Charles de Gaulle, Place Molière, Rue Montesquieu.
Octombrie 1989 - Disidenţii din fosta RDG îşi amintesc