Un timid happy end
26 mai 2016![](https://static.dw.com/image/19282904_800.webp)
Nadia Savcenko este liberă. Pentru ea se termină un lung şi înfiorător martiriu. Aproape doi ani, femeia s-a aflat în mâinile ruşilor, după ce a fost răpită, în iunie 2014, din Donbass şi dusă în Rusia. În urma unui proces străin de orice norme ale statului de drept, soldat cu o senţintă scandaloasă, Savcenko a fost condamnată la 22 de ani de închisoare. Acum, ea s-a întors în ţara ei.
De un deznodământ fericit se vor bucura, se pare, şi cei doi militari ruşi, Aleksander Alexandrov şi căpitanul Evgheni Ierofeiev, care au fost la rândul lor luaţi ostatici în timpul luptelor din Donbass. În Ucraina, împotriva lor a fost deschis un proces în cadrul căruia au fost acuzaţi de terorism şi participarea la un "război de agresiune". Cei doi militari, care fuseseră condamanți la 14 ani închisoare în Ucraina sunt deja în Rusia.
Prea multe victime
Măcar din punct de vedere politic, ceva începe să se mişte între Rusia şi Ucraina. Aceasta ar fi prima veste cu adevărat bună din acest an în conflictul din Ucraina: se fac, în sfârşit, schimburi de "prizonieri vedetă". Cu toate acestea, conflictul din Donbass îşi continuă, nestingherit, cursul, fiind departe de o soluţie politică, în pofida tuturor tentativelor internaţionale de mediere promovate în special de Germania şi Franţa. Să nu uităm însă că şi săptămâna aceasta au murit oameni în războiul nedeclarat al Rusiei împotriva Ucrainei.
Până acum, acest conflict a curmat 9000 de vieţi. Cele mai multe dintre victime sunt civile. În continuare, sute de oameni sunt ţinuţi prizonieri. Negocierile grupei de la Minsk privind eliberarea acestor persoane s-au împotmolit încă de acum câteva luni. Eliberarea Nadiei Savcenko şi a celor doi ruşi nu poate escamota această realitate a conflictului ruso-ucrainean. Cel mai cunoscut prizonier aflat în continuare într-o închisoare din Rusia este regizorul Oleh Senzov. La fel ca în cazul lui Savcenko, cineastul a fost condamnat la puşcărie în urma unui simulacru de proces. Când va fi el eliberat? Dar ceilalţi prizonieri?
Savcenko şi cei doi ruşi sunt simboluri ale modului în care oamenii pot fi prinşi între interese de stat. Eliberarea lor nu reprezintă vreun punct de cotitură, măcar că acest pas trebuia făcut de multă vreme cel puţin din raţiuni umanitare. Totuşi, cele trei persoane au fost simple obiecte în cadrul unei înţelegeri ale cărei detalii probabil nici nu sunt cunoscute integral. Se pare că Alexandrov şi Ierofeiev erau trimişi în Donbass de către serviciul secret militar, GRU, motiv pentru care Kremlinul nu le-a luat oficial nicio clipă apărarea lui Aleksander Alexandrov şi căpitanului Evgheni Ierofeiev.
Noi speranţe pentru procesul de pace?
În continuare, Moscova neagă că ar avea vreo responsabilitate pentru izbucnirea războiului. Punctul de cotitură ar putea apărea abia după ce conducerea de la Kremlin îşi va asuma responsabilitatea pentru un război nedeclarat împotriva Ucrainei. Şi tot atunci, ar începe să aibă sens şi o eventuală luare în calcul a ridicării sancţiunilor impuse de occidentali Rusiei. Eliberarea pilotului militar Savcenko nu este însă mai mult decât un indiciu că Moscova doreşte să dea la o parte pietrele de poticnire aflate pe drumul către soluţionarea conflictului.
Iar Ucraina? Pentru cei mai mulţi ucraineni, Savcenko este o eroină, care şi-a apărat patria împotriva agresiunii ruseşti. Imaginea ei e expusă de luni de zile în parlamentul ucrainean. Pentru Petro Poroşenko, revenirea ei acasă este un mare succes politic, de care avea mare nevoie acum, la doi ani de la începerea mandatului de preşedinte. Asta nu înseamnă automat şi că el este dispus să pună în aplicare, în totalitate, prevederile nepopulare ale tratatului de pace de la Minsk.