Israelienii aşteaptă un atac iranian
14 august 2024![Soldaţi israelieni la graniţa cu Libanul](https://static.dw.com/image/69789149_800.webp)
Iranul şi miliţiile libaneze şiite Hizbollah ameninţă de la uciderea liderilor de rang înalt ai Hamas şi Hezbollah, Ismail Haniieh, la Teheran, şi Fuad Shukr, la Beirut, cu un atac asupra Israelului.
Daniel Hagari, purtătorul de cuvânt al armatei israeliene (IDF), a declarat luni seară că armata nu şi-a modificat până acum instrucţiunile de securitate date populaţiei civile, probabil şi pentru a nu-i nelinişti suplimentar pe locuitori.
"Noi luăm în serios declaraţiile şi afirmaţiile inamicilor noştri. De aceea suntem în alarmă maximă, atât ofensivă cât şi defensivă", a spus Hagari.
Teamă de extinderea conflictului
Ameninţarea unei riposte a Iranului produce nervozitate în Israel, dar mai ales în rândul populaţiei din nordul ţării. Oamenii de acolo se tem de o escaladare şi extindere a conflictului de până acum.
Localnicii din nord trăiesc deja de multe luni cu efectele războiului Israel-Hamas din Fâşia Gaza. După masacrul din 7 octombrie şi izbucnirea războiului din Gaza, miliţiile şiite Hezbollah din Liban au atacat nordul Israelului cu rachete şi drone. De atunci cele două tabere se atacă zilnic. Mai bine de 60.000 de israelieni au fost evacuaţi de la casele lor în ultimele 10 luni, de când a izbucnit războiul.
Bat-Chen Rozner trăieşte cu familia ei pe Înălţimile Golan aflate sub ocupaţie israeliană, la numai câţiva kilometri depărtare de graniţa cu Liban şi Siria. Ea spune că tensiunile prezente cu Iranul nu fac decât să-i sporească stresul, aflat şi aşa la un nivel foarte ridicat.
Pentru DW ea a declarat: "Oricum ne-am pregătit deja pentru asta de o bucată de vreme. La fiecare zgomot care seamănă cu o explozie, la fiecare uşă trântită ne gândim: gata, acum începe". Cu toate acestea, spune ea, oamenii încearcă cât pot de bine să-şi vadă de grijile vieţii de zi cu zi. "Nu cred că are sens să stăm tot timpul în adăposturi şi să aşteptăm să se întâmple ceva".
Şi israelienii din sudul ţării urmăresc situaţia cu atenţie. Oshra Lerer-Shaib din Ashdod, oraş situat pe coasta israeliană la 35 de kilometri nord de Fâşia Gaza, spune că familia ei este permanent în stare de alertă, de la atacurile Hamas din ultimul an.
"Începând din data de 7 octombrie avem în adăpostul nostru rezerve de apă şi alimente fiindcă este posibil să fim nevoiţi să stăm acolo trei sau patru zile", a declarat ea.
Lerer-Shaib spune că oamenii din zonă sunt neliniştiţi nu atât de teama unui atac iranian ci de perspectiva de a fi lăsaţi să facă faţă singuri situaţiei.
"Dacă ar fi să fiu luată ostatică, înainte aveam sentimentul că ţara mea va face totul pentru a mă elibera", afirmă ea. Dar după evenimentele din 7 octombrie şi incapacitatea Israelului de a-şi apăra proprii cetăţeni, această convingere s-a spulberat. "Teama noastră nu este provocată de Iran ci de guvernul israelian şi de infrastructura disfuncţională a ţării", s-a plâns ea.
În cursul atacului comis în sudul Israelului de organizaţia Hamas, considerată teroristă în numeroase ţări, 1198 de oameni au fost ucişi şi alţi 250 au fost luaţi ostatici şi duşi în Fâşia Gaza. 111 ostatici sunt în continuare ţinuţi acolo împotriva voinţei lor. Potrivit armatei israeliene 39 dintre ei şi-au pierdut viaţa între timp.
În trecut, Hezbollah a ameninţat în repetate rânduri că va ataca infrastructura din Israel, ţinte posibile fiind portul Haifa sau întreprinderile chimice ale oraşului din nordul Israelului.
În discuţia cu DW despre atmosfera din Ashdod, Lerer-Shaib, a declarat: "Se simte că ceva s-a schimbat. Oamenii preferă acum să stea pe la casele lor. Străzile sunt pustii. Este destul de trist"
Pregătiri în caz de urgenţă
Bat-Chen Rozner de pe Înălţimile Golan spune că familia ei este dotată mereu cu un generator electric, alimente şi apă pentru cazul unui atac. Familia a făcut pregătiri şi în caz că va fi nevoită să-şi părăsească rapid locuinţa.
Astfel de măsuri de prevedere nu se limitează doar la situaţia de acum. Oamenii din regiune trebuie să fie mereu gata să facă faţă unor întâmplări neprevăzute. "Altminteri, dacă ar fi trebuit mereu să iau măsuri speciale ori de câte ori a apărut o ameninţare concretă, aş fi dat demult faliment", a declarat Rozner sarcastică.