Diplomatija je jedino rešenje za Ukrajinu
19. avgust 2014.![Deutschland Russland Krisentreffen in Berlin Steinmeier](https://static.dw.com/image/17859670_800.webp)
Dojčlandfunk: Gospodine Juratoviću, vi ste član parlamentarnog Odbora za spoljne poslove, koji se ovih dana bavi i situacijom u Ukrajini. Da li su nade u brzo rešenje svedene na minimum, nakon sastanka ministara?
Josip Juratović: Ne bih rekao da su svedene na minimum, ali što sukob duže traje, sve je teže naći brzo rešenje. To je prirodno. Ali važno je da se dijalog vodi i da se rešenja traže, čak i kada nema uvek jasnih rezultata. Obe strane imaju sopstvene teme i pokušavaju da nađu rešenja, i to sigurno nije jednostavno. U ovom sukobu nestalo je poverenje na obe strane i ono nastavlja da opada. Sve to više otežava celu situaciju. Kada kažem poverenje, mislim na učesnike na licu mesta, na stanovništvo, na grupe koje se bore. Ja potičem sa Balkana i imam iskustva odatle. Zato je veoma važno da se dijalog vodi iskreno, da bi pre svega stanovništvo na licu mesta imalo osećaj da se sve strane trude da pronađu prikladno rešenje i da nakon toga ponovo omoguće zajednički život. To će, naime, biti najvažnije.
Vaš partijski kolega i nemački ministar spoljnih poslova Štajnmajer je, nakon susreta, rekao da je potreban novi politički impuls. Šta bi to moglo da bude?
Pre svega važno je da se stavovi približe, na primer tako što će se pojačati uloga OEBS-a, i tako uspostaviti kontrola nad granicama. Njih mora da osigura OEBS, ili bi bar to bilo najrazumnije rešenje. Ali naravno, zbog ovog razgovora šefova diplomatije, postoji i nada da će ključni akteri, odnosno predsednici, pokušati da približe stavove i da će naći političko rešenje. Ono je hitno potrebno, ne samo u tom regionu, već i van njega. Mora i da se zna da je neophodno ojačati Ujedinjene nacije, dok se traže rešenja i za druge globalne sukobe. To, na primer, bez Rusije neće biti moguće.
Dakle, vi govorite o razgovorima na najvišem političkom nivou?
Da.
Ako do njih dođe, što je nedavno predložio i beloruski ambasador u Ukrajini, vi smatrate da bi trebalo da se organizuje susret predsednika?
Da, to je bitno, važno je da se za rešenjem traga i na predsedničkom nivou. Ali to neće biti uspešno ako se teren ne pripremi ranije. Mislim da susret šefova diplomatije nije njihov poslednji susret, već da će uslediti drugi, sa konkretnim predlozima, da bi se moglo naći rešenje na predsedničkom nivou.
U proteklih nekoliko meseci urađeno je mnogo toga, i u samom sukobu, i što se tiče stava Zapada. Evropska unija i SAD uvele su privredne sankcije. Kako Nemačka treba da nastupi u daljim pregovorima, sa kakvim držanjem prema dve strane?
Najpre, što se tiče embarga, mislim da je to sredstvo da se Rusija kao partner u pregovorima stavi pod pritisak i da se jasno pokaže da su namere ozbiljne. Naravno, posle toga se mora razgovarati sa Rusijom. I najvažnije je, kao što sam rekao, da se što pre nađe rešenje za ovaj sukob.
Kako bi to funkcionisalo?
To bi u prvoj liniji trebalo da funkcioniše tako da se u samoj Ukrajini izgradi društvo koje poštuje demokratske vrednosti i garantuje građanska prava, da se svi građani u Ukrajini osećaju bezbedno, bez obzira na to kojoj grupi trenutno pripadaju. Tu mislim i na nacionalne i verske podele, i na bilo koje druge. To uvek mora da bude osnova za dijalog i to će, praktično, pozvati Rusiju da u tome učestvuje. Pitanje mira i perspektive u Ukrajini mora biti u centru pažnje. To je izazov kako za nas iz Evropske unije i naše saveznike iz Sjedinjenih Država, kao i Rusiju na drugoj strani. I to možemo da postignemo samo zajednički.
Postoje različite verzije onoga što je postignuto na sastanku ministara – neki su puni pouzdanja, drugi su pesimistični. Kako vi tumačite te razlike?
Smatram da je Frank Valter Štajmajer dobro procenio situaciju. On nije slavio, ali na drugoj strani nije ni bio razočaran. Dakle, on je sigurno svestan da predstoji dugotrajan proces, da mora biti mnogo dijaloga. I to je jedini pravi put. Mi gotovo da i nemamo druge mogućnosti. Diplomatija ne sme da omane. Svaki neuspeh diplomatije na kraju znači katastrofu koju ne želimo. I zbog toga je to pravi put. Nema nikakvog razloga za slavlje, ali ni da se zabije glava u pesak. Moramo jednostavno da zasučemo rukave i da radimo, da bi se region ponovo umirio.
Josip Juratović rođen je 1959 u Koprivnici u Hrvatskoj. Taj političar Socijaldemokratske partije (SPD) od 1974. živi u Nemačkoj, gde je izučio zanat automehaničara. Radio je za Audi do 2005. Član je SPD-a već preko trideset godina, a 2005. izabran je za poslanika u nemačkom parlamentu i postao član Odbora za spoljne poslove.