Moderni srpsko-nemački: Mačak hohštapler
4. mart 2011.![Kako jedan mačak može da bude hohštapler?](https://static.dw.com/image/2052610_800.webp)
Budi frajer i kad gubiš, nebo je uz nas
poletećeš dok me ljubiš, samo dodaj gas
Ove nadahnute stihove peva Nikita, estradna zvezda dugih nogu, dugih štikli i skromnih glasovnih mogućnosti. Iz njene pesme se da zaključiti da je biti „frajer“ nešto izuzetno pozitivno. Tako su domaći mediji odreda preneli da je zanosna Monika Beluči onomad za Milorada Čavića rekla da je „dobar frajer“ iako je, u originalu, čuvena Italijanka rekla da misli da je srpski plivač lep. Ali to ne odzvanja u ušima kao reč „frajer“.
Jer, frajer je dasa. To je baja. Frajer je, kako je duhovito definisao jedan posetilac sajta vukajlija.com, momak koji „ne skida devojkama zvezde već mrak“. U dublju analizu upušta se, recimo, magazin za frajere „Muškarčevo zdravlje“ (mnogo poznatiji kao „Man’s health“). Tamo piše da frajer mora da ima samopouzdanje, duhovitost, intelekt, stil, inicijativu, sposobnost i, iznad svega, „ono nešto“ ili „x faktor“. To su, valjda, moderne sintagme za „harizmu“.
Rečnik Matice srpske je, još u starom izdanju, definisao frajere kao „besposlene mlade ljude nedoličnog ponašanja, mangupe, huligane“ pa i kao „budale“. E onda je preokret nastao sedamdesetih, a osvedočen je u filmu „Mlad i zdrav kao ruža“ Jovana Jovanovića. Dragan Nikolić glumi neviđenog frajera (besposlenog huligana, kriminalca) koji, ne lezi vraže, uz to „pozajmljuje dobra kolica“ i „šeta dobre ribone“. Iako je film kasnije nekim čudom pojeo mrak na 35 godina, pozitivno značenje reči „frajer“ se proširilo.
Na to bi se Nemci, verovatno, nasmejali. U nemačkom je frajer (freier) bio i ostao izraz za muškarca koji obilazi prijateljice noći i plaća za seks. Nema tu apriori ničega pozitivnog, a ni negativnog. To je čovek koji se koristi uslugama kolgerli. A kako se različitosti u Nemačkoj poštuju, frajer može biti i čovek koji koristi usluge žigola ili kolboja.
Gilipter
Gilipter se odomaćio u srpskom jeziku kao nešto pretežno negativno, ali bezopasno i to sve zahvaljujući frajeru. Drugi posetilac sajta vukajlija.com tvrdi da su očevi u Vojvodini, kada bi im ćerke nalazile frajere, govorili: „’Di ćeš s tim gilipterom!?“ Rečnik nije definisao ovu reč, ali je zgodno reći da je to jedan od brojnih naziva za ljude koji besciljno zuje okolo, a nekako su stalno u opticaju, nikako da odzuje.
Gilipter je (možda je to subjektivni osećaj) za nijansu ozbiljniji od šalabajzera, mada i jedan i drugi pokušavaju od svega da naprave sprdnju iako nisu duhoviti. Da je malo vickastiji, gilipter bi verovatno dobio epitet vicadžije (ako je nešto ozbiljniji) ili šarlatana (ako je nešto neozbiljniji). Ovako, gilipter ostaje beznačajna pojava u životima našim; besposlen (mada ne mora biti nezaposlen) i stoga obožava da mlati praznu slamu i presipa iz šupljeg u prazno.
Raskorak u odnosu na upotrebu u nemačkom jeziku je opet ogroman. Geliebter je u Nemačkoj jednostavno ljubavnik. E sada, kao što u srpskom ljubavnik može zapravo biti švaler, a ljubavnica može biti švalerka, tako nije razjašnjeno ni da li geliebter stupa u vezu sa slobodnom ženom ili sa zauzetom. To bi moralo da se shvati iz konteksta kojeg je ovaj tekst lišen.
Na sledećoj strani:
Bitte + danke = Bitanga
Zašto je Mačak u čizmama hohštapler?
Bitanga
Bitanga je izraz koji levitira na granici nepristojnosti. Tako, recimo, sme da se koristi u novinarskim tekstovima bez cenzure, ali ga nije (bilo) pristojno upotrebiti u Skupštini. To doslovce stoji u spisku neparlamentarnih izraza koji je priložen Poslovniku Narodne skupštine izabrane posle 1921. Na spisku su, osim bitange, još neki izrazi koje današnji poslanici izgovaraju češće nego „pomoz’ bog“: izdajica, lopov, razbojnička banda, hulja… Dakle, bitanga je prešla put od parlamentarnom životu neprimerene do široko rasprostranjene reči.
Značenje je bilo i ostalo pejorativno: skitnica, propalica, neradnik, a danas ima i primese delikventnih ili nezakonitih radnji. Takve konotacije, istina, nalazimo još kod Krleže koji bitange stavlja u ravan sa „lopovima i ništarijama“. U savremenom srpskom novinarstvu pojam često upotrebljava novinar „Vremena“ Miloš Vasić jer je bitanga verovatno najzgodniji zajednički imenitelj za Ulemeke Legije, Arkane, Kristijane i druge krupnije i sitnije kriminalce.
Uglavnom, iako sada nosi teže konotacije, bitanga je nekada bila ozbiljnija uvreda pa Vuk Karadžić beleži da se zbog te reči često „potezala i brica“. Prema predanju, reč potiče iz proleća 1189. kada je u pohodu na Hristov grob kroz Vojvodinu prolazila vojska nemačkog cara Fridriha Barbarose. Izgladneli vojnici su navodno zalazili u kuće meštana i, uz nezaobilazno „bitte“, molili za malo hrane. Zahvaljivali su sa „danke“, a od te dve reči je skovana reč „bitanga“ što najpre i jeste značilo skitnica. U nemačkom jeziku se ova reč ne koristi, ali se zato mnogo češće nego u Srbiji mogu čuti reči od kojih je „bitanga“ skovana.
Hohštapler
E sad, bitanga nije hohštapler. Ona je manje zavijena u oblande – surovija i sirovija. Hohštapler je prevarant, više se oslanja na radnje mutne, zakulisne, ispod žita… Savršen spoj ribe i mačke, taj pliva gde god da ga bacite i uvek se dočeka na noge. Osnovna osobina mu je da skriva svoje prave namere.
Veoma sličnu, ali ipak ne i potpuno istu, definiciju nudi i nemački jezik koji hohštaplerom naziva osobe koje se izdaju za ono što nisu – ili se pretvaraju da su obrazovaniji, da su višeg društvenog ranga ili boljeg i priznatijeg zanimanja – a sve samo da bi stekli (protivpravnu imovinsku – a kakvu drugu) korist u novoj sredini gde ljudi ne znaju ko su i šta su. Kao takvi, hohštapleri su i danas neiscrpna tema priča, bajki ili drama.
Nemački mediji poslednjih dana prenose da je bivši ministar odbrane Gutenberg najveći hohštapler poslednjih decenija jer je plagirao doktorski rad. Ali možda i najpoznatiji hohštapler u istoriji je niko drugi do Mačak u čizmama koji je obmanuo cara (a čizme su mu bile maska) da je grofov glasnik, a „grof“ je bio njegov siromašni gospodar, najmlađi sin pokojnog mlinara. Iako je cilj Mačka bio plemenit, hohštapler je hohštapler. Stvari uvek moramo nazivati pravim imenom, to je sveta novinarska dužnost.
Sledećeg petka pišemo o kuplungu, rikvercu, gepeku i drugim stvarima koje prate das Auto i u Nemačkoj i u Srbiji.
Piše: Nemanja Rujević
Odg. urednica: Sanja Blagojević
napisano u saradnji sa: vukajlija.com