Od smrtnosnog gasa ostaje samo so
20. avgust 2014.![GEKA Munster Entsorgung chemischer Kampfstoffe und Munition](https://static.dw.com/image/17521345_800.webp)
U Nemačkoj se i danas, decenijama posle svetskih ratova, još uvek pronalazi hemijsko oružje. Na desetine hiljada granata i buradi sa smrtonosnim supstancama potopljeno je u more ili zakopano u zemlju. Kada se neka od tih opasnih zaostavština pojavi na obali ili nađe prilikom građevinskih radova, transportuje se u specijalizovanu firmu u Minsteru – „Društvo za uništavanje hemijskog i drugog oružja“ (GEKA). Decenijama se tamo, u specijalnim pećima uništavaju tone hemijske, ali i konvencionalne municije.
Firma se nalazi na pola puta između gradova Hamburg i Hanover, u okviru vojnog poligona površine oko 167,5 kvadratnih kilometara (to je više od 23.400 fudbalskih terena). GEKA, u vlasništvu nemačke države i u okviru Ministarstva odbrane, jedini je objekat u Nemačkoj koji ima dozvolu da uništava hemijsko oružje.
Nemačka vlada ponudila je pomoć u uništavanju sirijskog hemijskog oružja, tako da se u Minsteru, u drugoj polovini godine očekuju ostaci 21-ne tone iperita iz Sirije – u cisternama koje će biti transportovane prvo brodom, a potom kamionima.
Iperit neće biti neutralisan u Minsteru. GEKA će samo da se bavi otpadnim vodama iz procesa uništenja. Iperit se uništava hidrolizom, na specijalnom američkom brodu „Kejp Rej“, koji se nalazi u Sredozemnom moru. Procesom će se od 21-ne tone iperita dobiti 370 tona hidrolizata, otrovne tečnosti koja se sastoji od oko 72 procenta vode, po deset procenata kuhinjske soli i natrijum hidroksida, osam procenata tiodiglikola i ukupno oko 0,3 procenta ditiana i tiokana.
Kao otrovni industrijski otpad
„Otpadne vode od hidrolize iperita, izjednačio bih sa toksičnim industrijskim otpadom“, kaže belgijski stručnjak za hemijsko oružje Žan Paskal Canders za Dojče vele. Teoretski, hidrolizat mogao bi da se uništava i u konvencionalnim pećima za otrovni otpad. Canders ipak smatra da ima smisla da se tečnost transportuje iz južne Evrope u severnu Evropu, posebno u Nemačku. Jer, teoretski, tiodiglikol sadržan u hidrolizatu, može ponovo da se iskoristiti za proizvodnju iperita, mada je takva reciklaža izuzetno teška. Ali, u tom kontekstu, niko ne sumnja u Nemačku.
Ekspert vidi i druge prednosti. Pored iskustva i stručnosti u GEKA i Minster je dobra lokacija. „Područje je relativno izolovano i ljudi koji stanuju u relativnoj blizini, dobro se nose sa tom vrstom aktivnosti“. Na Mediteranu, međutim, gde se pored iperita uništava i 540 tona drugih tipova hemijskog oružja iz Sirije, bilo je mnogo javnih protesta.
I zaista u Minsteru i okolini nema otpora. I odgovorni u GEKA mirno očekuju 370 tona hidrolizata spakovanih u 12 do 15 cisterni. Oko pet meseci biće potrebno dok se i poslednje kapi hidrolizata, ubrizganih kroz mlaznicu u specijalnoj peći, spali na oko 1.000 stepeni Celzijusa. Na kraju procesa ostaju vodene pare i neke soli. Te soli će prvo u burad, a zatim u trajne deponije. Ostatke nekada podmuklog hemijskog oružja iz Sirije, u narednoj godini očekuju u podzemnom skladištu u Tiringiji.