На Захід за довгим євро
20 лютого 2006 р.![](https://static.dw.com/image/1681267_800.webp)
Фірма Belis, що розташована у Празі заробляє гроші за допомогою басейнів. Нині ж, коли за вікном зима фірма займається тим, що оновлює та переустатковує ванні кімнати у домівках пражан. Керівник фірми Петр Хорн говорить, що нова директива ЄС щодо лібералізації ринку послуг, стане якраз у пригоді, бо компанія має зв’язки із Німеччиною:
"Нашу роботу гальмує те, що ми можемо продавати басейни до Німеччини, але не можемо їх там монтувати. Ми залюбки тепер їздитимемо туди і протягом двох днів монтуватимемо наш продукт, а тоді знов додому."
Хто хоче працювати у сфері послуг у іншій державі ЄС, має це робити відповідно до умов, що законодавчо закріплені у цій країні. Такого компромісу вдалося досягти державам Євросоюзу після тривалих суперечок. Для Пітера Хорна – непогане вирішення проблеми, якщо до цього не додасться паперова тяганина із отримання додаткових дозволів. Тим більше, що йдеться лише про коротке перебування. Залишатися у Німеччині на довший час ніхто не планує.
"Менталітет наших працівників просто такий, що вони бажають працювати за кордоном лише не тривалий час. Туди поїхати, змонтувати, повернутися назад. Це можна сміливо робити 2-3 рази на місяць. Але ніхто не бажає їхати туди на півроку та залишати родину. Наші люди не бажають змінювати місце проживання навіть у межах Чехії, коли йдеться про роботу”.
Тепер Петер Хорн сподівається, що нова директива ЄС про сферу послуг якнайшвидше почне діяти. Європейський союз – це все ж таки великий простір без кордонів – так говорили чехам перед тим, як їхня країна увійшла до Євросоюзу.
"Основоположний принцип ЄС – це вільне пересування товарів та робочої сили. Тепер ми в ЄС, і наші товари можуть вільно пересуватися, але не робітники. Я думаю, це не відповідає духу Європейського союзу."
Велика Британія вже давно дозволили робітникам з країн-новачків ЄС працювати на території Об’єднаного королівства. І як не лякала жовта преса британців натовпами заробітчан, які відбиратимуть роботу в англійців, трагедії не сталося. Як показують останні дослідження ЄС, від цього британці лише виграли.
Бартек Фарбієнські та одна з його клієнток говорять по те, що краще купити у магазиніі делікатесів у північно-західному районі Лондона. Магазин було відкрито 2 місяці тому. Він – один з кількох сотень, що з’явилися із напливом заробітчан. Протягом останніх двох років до Британії переїхало близько 300 тисяч східних європейців – половина з них – поляки.
"У мене тепер таке відчуття, що я знову у Польщі. Тут так багато поляків."
Робітники з країн-нових членів ЄС попрямували туди, де не вистачає кваліфікованих британців. Загалом це готельний та ресторанний бізнес, будівництво. Великобританія отримує надійних працівників, заробітчани – омріяні фунти.
"Люди приїздять сюди заради економічних можливостей. Польща вже інтегрована до ЄС, але інфраструктура іще недорозвинута. Немає вдосталь робочих місць, зарплати дуже низькі, багато людей мають борги."
Крістіан Дуфтман – експерт з питань міграції університетського коледжу Лондона говорить, що Велика Британія зробила дуже вдалий шаховий хід, відкривши двері для робітників з країн Східної Європи.
"Я маю переконання, що Велика Британія вчинила правильно. Була величезна дискусія з цього приводу та нескінченні негативні статі у пресі через це рішення. Але я думаю, що воно було вірним."
Дуфман вважає, що ситуація скоро зміниться. На його думку більшість заробітчан залишатимуться в Британії доти, доки заощадять достатньо грошей, щоб організувати власне життя належним чином на батьківщині. Тоді вони повернуться додому.
"Велика привабливість Великобританії для поляків заключається в тому, що зароблені тут гроші можна краще витратити у Польщі, де купівельна спроможність британського фунта є набагато більшою. Тому ліпше не залишаться У Великій Британії, а повертатися до Польщі. Я думаю, це вони робитимуть протягом наступних 2-3 років."
Лише Лондон, Стокгольм та Дублін до цього часу не обмежували кількість робітників з країн- новачків ЄС, якім дозволено працювати у Великобританії, Швеції та Ірландії. Брюссель, з огляду на успіх цих країн, вирішив відкрити двері і до інших держав.
Тетяна Карпенко