Німеччина відкрила кордони для жителів 11 країн-нечленів ЄС
1 липня 2020 р.![У Німеччину дозволили в'їзд з 11-ти держав з-поза меж ЄС та Шенгенської зони](https://static.dw.com/image/41882604_800.webp)
Німецький уряд у середу, 1 липня, ухвалив рішення дозволити в'їзд у країну для жителів 11-ти країн, які не входять до ЄС чи Шенгенської зони. Це - на чотири менше, ніж днем раніше рекомендувала Рада ЄС. Відтепер без поважної причини та необхідності перебувати у двотижневій обсервації у ФРН можуть в'їжджати жителі Австралії, Грузії, Канади, Чорногорії, Нової Зеландії, Таїланду, Туніса та Уругваю.
Мандрівники з Китаю, Японії та Південної Кореї також зможуть в'їжджати у Німеччину, але лише в тому разі, якщо німцям також буде дозволено в'їзд в ці країни, повідомив міністр внутрішніх справ ФРН Горст Зеегофер (Horst Seehofer), передає агенція новин Reuters.
На відміну від рекомендованого списку ЄС, у німецькому відсутні Сербія, Марокко, Руанда та Алжир. Для їхніх жителів правила в'їзду до ФРН не послаблені, оскільки Інститут імені Роберта Коха відносить ці країни до "територій ризику" щодо поширення коронавірусної інфекції.
Рада ЄС напередодні рекомендувала відкрити з 1 липня зовнішні кордони Шенгену лише для 15 країн: Алжиру, Австралії, Канади, Грузії, Японії, Марокко, Чорногорії, Нової Зеландії, Руанди, Сербії, Південної Кореї, Таїланду, Тунісу, Уругваю. У списку також є Китай, але за умови, що він дозволить в'їзд для резидентів ЄС. Україна в цей список не потрапила. Як і Сполучені Штати, Росія та Туреччина, в яких ситуацію з поширенням коронавірусу вважають складною. Список країн переглядатимуть кожні два тижні.
Нинішня заборона діє лише на необов'язкові подорожі до Шенгену. Це означає, що до країн ЄС і так можуть в'їхати їхні громадяни та люди з дозволом на проживання у них. Крім того, з країн, які не потрапили до списку, наприклад України, і надалі можна буде здійснювати обов'язкові подорожі. Такими вважають зокрема поїздки сезонних працівників, медичного персоналу, працівників транспорту. Ухваленою напередодні рекомендацією цей перелік розширили на поїздки для навчання та для висококваліфікованих працівників, якщо їхню роботу неможливо виконати віддалено або відкласти. На практиці вирішує, кого саме пускати, кожна держава самостійно.