Авдіївка - не Бахмут? Західні експерти про оборону міста
Дмитро Каневський
16 лютого 2024 р.
Авдіївка - одна з найгарячіших точок на фронті. Для України це "брама до Донецька", для російських військ - шлях до подальшої окупації Донецької області. Чому ситуація критична, DW опитала західних військових експертів.
Спецпризначенці Нацгвардії України на лінії вогню в Авдіївці, листопад 2023 рокуФото: Radio Free Europe/Radio Liberty/Serhii Nuzhnenko via REUTERS
Реклама
Третя окрема штурмова бригада (ОШБр) підтвердила в четвер, 15 лютого, термінову передислокацію в район Авдіївки для посилення українських військ. Напередодні головнокомандувач Збройних сил України (ЗСУ) Олександр Сирський і міністр оборони Рустем Умєров відвідали військові частини та підрозділи, які тримають оборону на Авдіївському й Куп'янському напрямках.
Сирський зауважив, що оперативна обстановка "надзвичайно складна та напружена". "Російські окупанти продовжують нарощувати свої зусилля та мають чисельну перевагу в особовому складі. Не рахуються з втратами та продовжують застосовувати тактику "м'ясних штурмів", - сказав він. Командувач оперативно-стратегічного угрупування військ "Таврія" Олександр Тарнавський своєю чергою заявив, що ситуація в Авдіївці станом на кінець доби 15 лютого - "складна, але контрольована".
За наявними даними, російська армія наступає на Авдіївку з півночі, півдня і сходу, намагаючись перетяти останні шляхи забезпечення ЗСУ. "Найбільш загрозливий напрямок у нас - це Первомайське і Невельське. Штурмують що вдень, що вночі. Противник застосовує тактику дії у вигляді малих груп", - розповів у розмові з DW останні подробиці з фронту начальник артилерії 59-ї окремої мотопіхотної бригади Сухопутних військ ЗСУ, підполковник Віталій Підвисоцький.
Як події можуть розвинутися найближчими днями на Авдіївському напрямку та який вплив матиме на воєнну кампанію надалі, DW розпитала військових аналітиків з Німеччини, Австрії та Великобританії.
Стратегічне військове значення і політичний символізм Авдіївки
Авдіївка ще з 2014 року перебуває на передовій війни на сході України. Колись тут проживало близько 30 тисяч цивільних, з яких станом на початок лютого залишалося лише близько 900 осіб. Місто раніше було відомим як центр важкої промисловості, передусім завдяки тутешньому коксохімічному заводу. Сьогодні - це найбільший український "форпост" на окупованих Росією територіях Донецької області, як кажуть оглядачі, своєрідні "ворота до Донецька" і фактично його ж околиці.
У місті ще залишаються близько 900 цивільних (архівне фото)Фото: Aris Messinis/AFP
Тож контроль над цим населеним пунктом представляє як стратегічне, так і символічне значення для обох сторін, а також може слугувати плацдармом для подальшого просування обох армій. "Для Росії захоплення Авдіївки - це можливість довести, що вона здатна завойовувати нові території. Для України - це питання утримання міст і завдання втрат російській стороні", - коментує експерт Мюнхенської конференції з безпеки Ніко Ланґе (Nico Lange).
"Зовсім поруч пролягають ключові автомагістралі, - нагадує у свою чергу військова експертка лондонського Кінгс-коледжу Марина Мірон. - А це означає, що росіянам буде легше підготувати наступ на Слов'янськ і Краматорськ. Першою частиною пазла є Бахмут, який вони зможуть використовувати як плацдарм, а другою стала б тоді Авдіївка, з якої можна наступати далі на захід", - каже Мірон і додає, що пробиття росіянами оборони одного з найбільш укріплених українських міст мало б ще й "дуже символічне" значення.
Попри переважаючі сили російської армії, ЗСУ продовжують твердо обороняти Авдіївку, посилюючи оборону міста новими силами. Деякі оглядачі вбачають тут прямі паралелі із обороною Бахмута, який навіть називали "фортецею". З тою лише різницею, що у сил РФ і надалі достатньо ресурсів для проведення відомих з Бахмута "м'ясних штурмів", тоді як українська армія змушена тепер дедалі більше покладатися на роботу обмежених дальністю польоту дронів, заощаджуючи артилерійські боєприпаси.
Український оператор дронів в окопі біля Авдіївки, грудень 2023 рокуФото: DW
Військовий історик, офіцер служби генштабу австрійської армії та голова одного з відділів Військової академії у Відні Маркус Райснер (Markus Reisner) нагадує, що новий головнокомандувач ЗСУ Олександр Сирський свого часу намагався якнайдовше утримати оборону Бахмута з тим, щоби максимально виснажити наступальний ресурс російських регулярних сил та найманців і таким чином не дати їм підготуватися до ще масштабнішого наступу.
Сьогодні ситуація з Авдіївкою дуже подібна на бахмутську, зауважує австрійський військовий. Однак враховуючи досвід оборони Бахмута, який, зрештою, завершився відступом українських військ, Райснер вважає, що було б доцільнішим зберегти наявні ресурси навіть ціною можливого відступу до вигідних для оборони рубежів.
Президент України Володимир Зеленський (в центрі) та головнокомандувач ЗСУ Олександр Сирський (праворуч) розглядають оперативні карти, листопад 2023 рокуФото: Efrem Lukatsky/AP Photo/picture alliance
Попри це, експерт припускає, що перед головнокомандувачем поставлено чітке політичне завдання утримання і оборони цієї території. "Я припускаю, що рішення обороняти Авдіївку замість того, щоб скорочувати лінію фронту, могло бути частиною конфлікту між генералом (Валерієм - Ред.) Залужним і президентом Зеленським, у результаті якого генерал Сирський став головнокомандувачем", - погоджується Ніко Ланґе.
Як випливає з моніторингу вашингтонського Інституту вивчення війни (ISW), лінія фронту за останні тижні й місяці майже не зазнала суттєвих коригувань. Утім, бої за контроль над Авдіївкою можуть вже найближчими днями і тижнями досягти своєї кульмінації, а їхній результат неодмінно вплине на подальші зміни на лінії фронту. "Зараз ситуація для українців виглядає не дуже добре, адже, очевидно, російським військам вдалося майже оточити місто і тактично закріпитися на південних околицях", - каже Марина Мірон і додає, що невідомо, як довго ще українці, враховуючи дефіцит артилерійських снарядів, зможуть утримувати позиції.
Про ризик захоплення Авдіївки через відсутність достатньої кількості зброї в українських оборонців попередив 15 лютого і координатор зі стратегічних комунікацій Ради національної безпеки Білого дому Джон Кірбі.
Саме на "снарядний голод" як на головний фактор ризику для української оборони Авдіївки вказують усі опитані DW експерти. Маркус Райснер у цьому зв'язку навіть проводить паралелі з Першою світовою війною, коли у 1915-му році боєприпасів забракло британським військам, а розкрутити індустріальний маховик, збільшивши виробництво, вдалося далеко не відразу. "На даний момент можна сказати, що це війна на виснаження. А це означає, що на полі бою працюють ті ж системи озброєнь, які використовувалися навіть у Першій та Другій світовій війні. Це артилерія. Отже, артилерія на даний момент є однією з вирішальних систем озброєнь", - стверджує Райснер.
Такий дефіцит боєприпасів виник зараз через помилкову оцінку того, скільки часу потрібно буде для того, щоби наростити виробництво, погоджується з оцінкою австрійського колеги військовий експерт з Європейської ради з міжнародних відносин (ECFR) Ґустав Ґрессель (Gustav Gressel). За його словами, хоча Євросоюз вже не встигне поставити Україні боєприпаси вчасно і в обіцяній кількості, вже з літа й ближче до кінця року ситуація із забезпеченням артснарядами виглядатиме набагато краще. "Торік припускали, що контрнаступ (ЗСУ - Ред.) виявиться успішним, а відтак настануть переговори й припинення вогню, що так і не матеріалізувалося", - пояснює Ґрессель причини зволікань з укладанням контрактів на виробництво боєприпасів аж до минулого вересня.
Тож наступні дні й тижні в очікуванні поповнення запасів артснарядів стануть найбільш виснажливими для української армії. До уваги слід брати й політичні ризики, пов'язані насамперед з виборами президента США. "Тож наразі дуже важко думати про довгострокові стратегії", - коментує Ніко Ланґе. "Але гадаю, що на обох фронтах, і на півдні, і на сході це буде дуже, дуже важкий рік для України", - резюмує експерт.
Яку зброю Україна отримує від Заходу
Україна вперше отримає від Німеччини гелікоптери Sea King Mk41. Західні країни вже надали Києву військову допомогу на мільярди доларів - від танків Leopard до ракет ATACMS. Про деякі види західної зброї - галерея DW.
Фото: Wolfgang Minich/picture alliance
Черговий літак із військовою допомогою Україні
Від початку вторгнення Росії в Україну постачання озброєнь Києву здійснили вже понад два десятки держав - від Австралії до США. І йдеться не тільки про амуніцію, стрілецьку та нелетальну зброю, а й про важкі системи та бронетехніку. DW - про деякі з них.
Фото: Kacper Pempel/REUTERS
Гелікоптери Sea King Mk41
ЗСУ вперше отримають від Німеччини шість багатоцільових гелікоптерів Sea King Mk41, необхідне оснащення і запасні частини до них, повідомило міноборони ФРН. Українські військові пройдуть відповідний курс навчання.
Фото: Wolfgang Minich/picture alliance
Далекобійні ракети ATACMS
ATACMS - це оперативно-тактичний балістичний ракетний комплекс виробництва американської компанії Lockheed Martin. Ці ракети можуть нести як унітарні боєголовки, так і касетні елементи ураження. ATACMS здатні вражати цілі на відстані до 300 км. Як повідомляється, Київ отримав базову версію ATACMS - MGM-140A ATACMS Block 1 (M39), яка здатна уражати цілі в діапазоні від 25 до 165 кілометрів.
Фото: U.S. Army/Avalon/Photoshot/picture alliance
Бойовий танк Leopard 2A6
Німецький Leopard 2A6 оснащений 120-мм гладкоствольною гарматою, двома кулеметами, один з них працює в парі з гарматою, другий розрахований на враження цілей у повітрі. На танку можна встановити ПТРК. Екіпаж - чотири особи. Вага з повним боєкомплектом становить понад 60 тонн, швидкість - до 72 км/год, потужність - 12-циліндровий дизельний двигун - 1500 к.с., бак - 1160 літрів.
Фото: Martin Meissner/AP Photo/picture alliance
Бойова машина піхоти Marder
БМП Marder Україна отримує від Німеччини. Місткість БМП - 10 осіб. Озброєння - швидкострільна автоматична 20-мм гармата й спарений з нею кулемет калібру 7,62 мм. На башті можуть встановлюватися ПТРК Milan та гранатомети. Для захисту бійців від зброї масового ураження БМП оснащена вентиляційною системою. БМП здатна долати водні перешкоди завглибшки до двох мерів.
Фото: BeckerBredel/IMAGO
БМП М2 Bradley
M2 Bradley - головна американська БМП. Вона поєднує хороший захист, потужне озброєння й дуже хорошу систему спостереження й керування вогнем, яка включає режим зі швидкого пошуку й ураження цілей командиром. Завдяки цій системі та далекобійному протитанковому ракетному комплексу TOW ця БМП вважається дуже серйозним протитанковим засобом. Перша партія відправлена в Україну в січні 2023 року.
Фото: Baderkhan Ahmad/AP Photo/picture alliance
Зенітна самохідна установка Gepard
Перші німецькі зенітні самохідні артилерійські установки Gepard прибули до України ще в серпні 2022 року. САУ Gepard здатна вражати цілі, що летять на висоті до трьох кілометрів, на дистанції до чотирьох кілометрів. Комплекс має дві швидкісні гармати Oerlicon KDA калібру 35 мм швейцарського виробництва й два радари, які розпізнають ціль на відстані 15 кілометрів.
Фото: Thomas Imo/photothek/IMAGO
Бойовий танк Challenger 2
Танки Challenger 2, що їх Україна отримала від Великобританії, оснащено 120-мм нарізною гарматою, боєкомплектом - 52 снаряди. Дальність стрільби - до дев'яти кілометрів. На танку встановлено два кулемети. Challenger 2 - один з найважчих танків з вагою до 75 тонн. До корми підвішуються баки зі запасним пальним. На танку встановлені дизельні двигуни потужністю 1200 к.с., запас пробігу - 450 км.
Фото: Tomasz Waszczuk/PAP/epa/dpa/picture alliance
Зенітно-ракетний комплекс IRIS-T SLM
Перший комплекс IRIS-T SLM Німеччина передала Україні в жовтні 2022 року. Три будуть надійдуть у 2023 році. Це одна з найсучасніших систем ППО. Її можна використовувати для захисту від крилатих ракет, безпілотників, літаків і гвинтокрилів, що перебувають на висоті до 20 км й на відстані до 40 км. Бундесвер поки що не має на озброєнні цієї системи ППО. IRIS-T SLM коштує близько 145 мільйонів євро.
Фото: Diehl Defence
Головний бойовий танк США M1A2 Abrams
Танки Abrams, що їх Україна отримала від США, оснащені гладкоствольною 120-мм гарматою, двома 7,62-мм кулеметами та 12,7-мм кулеметом. На бортах башти встановлені гранатомети. Танк оснащено газотурбінним двигуном потужністю 1500 к.с.. Швидкість - 72 км/год по асфальту й 48 км по бездоріжжю. Обсяг баку для пального - майже дві тонни.
Фото: Daniel Karmann/dpa/picture alliance
Буксирована гаубиця М777
Розроблену у Великобританії гаубицю калібру 155 міліметрів було взято на озброєння у 2005 році, а її перше бойове застосування відбулося у війні в Афганістані. Може стріляти керованими снарядами, ефективна дальність стрільби сягає 40 кілометрів. В інтенсивному режимі може зробити до п'яти пострілів за хвилину. Вперше про постачання М777 Україні було оголошено в квітні 2022 року.
Фото: U.S. Air Force/ZUMAPRESS/picture alliance
Танки Т-72
Наймасовіший танк другого покоління було взято на озброєння в Радянському Союзі у 1973 році. Лише в СРСР та Росії було вироблено понад 30 тисяч цих танків. Різні їхні модифікації випускалися у Югославії, Польщі, Чехословаччині, Індії. Досі використовується арміями чотирьох десятків держав. Від початку війни Україна отримала від Польщі, Словенії та Чехії кілька сотень танків Т-72.
Фото: Jaroslav Ozana/CTK/dpa/picture alliance
Реактивна система залпового вогню БМ-21
Взята на озброєння в СРСР у 1963 році й використовується досі. Залп - 40 снарядів, найбільша дальність стрільби - 42 кілометри. РСЗВ стоїть на озброєнні кількох десятків країн Європи, Азії, Африки та Латинської Америки. У квітні 2022 року стало відомо про те, що Польща передала Україні 20 таких систем.
Фото: Serhii Nuzhnenko/REUTERS
Зенітно-ракетний комплекс С-300
Поставлений на бойове чергування в СРСР 1979 року зенітно-ракетний комплекс (ЗРК) С-300 здатний вражати балістичні та аеродинамічні цілі на різних висотах та на дальності до 200 кілометрів. Призначений для захисту великих промислових та адміністративних об'єктів, військових баз та пунктів управління. У квітні 2022 року про постачання С-300 Україні заявила Словаччина.
Фото: picture alliance/Russian Look/V. Savitsky
Самонавідні ракети класу "повітря-земля" Brimstone
Розроблені для британських ВПС високотехнологічні ракети Brimstone було взято на озброєння у 2005 році. Активна радіолокаційна головка самонаведення дозволяє з великою точністю вражати цілі, що рухаються, а тандемний принцип устрою бойової частини ефективний проти сучасних типів броні. На фото - британський літак Eurofighter Typhoon із ракетами Brimstone.
Фото: picture-alliance/Photoshot
Самохідна артилерійська установка PzH 2000
Німецька самохідна артилерійська установка (САУ) PzH 2000 є однією з найсучасніших САУ у світі, що поєднує в собі живучість, мобільність і високу скорострільність. У боєкомплекті 60 снарядів. Дальність вогню - до 50 кілометрів.
Фото: Philipp Schulze/picture alliance
Реактивна система залпового вогню RM-70 Vampire
Модернізований варіант чехословацької версії радянської реактивної системи залпового вогню "Град". Може також використовуватися для дистанційного мінування місцевості. Забезпечена броньованою кабіною для захисту екіпажу та цифровою системою керування вогнем, що дає змогу зменшити час від виявлення цілі до її знищення. Понад 20 таких установок Чехія передала Україні в середині квітня 2022 року.
Фото: Jaap Arriens/NurPhoto/picture alliance
Самохідна артилерійська установка CAESAR
Самохідна артилерійська установка (САУ) CAESAR розроблена французькою компанією GIAT Industries. САУ CAESAR представляє собою 155-мм гармату-гаубицю, встановлену на вантажівці. Дальність вогню - до 42 км. САУ CAESAR здатна використовувати всі типи 155-мм снарядів НАТО. Самохідні артилерійські установки CAESAR застосовуються в Україні для відбиття російської агресії з весни 2022 року.
Фото: Sameer al-Doumy/AFP/Getty Images
Буксирована гаубиця FH70
Спільний проект ФРН, Великобританії та Італії. У порівнянні з М777 FH70 - застаріла артилерійська система, але завдяки автоматизованому завантаженню снарядів може робити постріли що 10 секунд. Максимальна ефективна дальність вогню близько 30 кілометрів. Досі перебуває на озброєнні армій Великобританії, Італії, ФРН та інших країн. Про передачу FH70 Україні оголосила Італія.
Фото: Morio Taga/dpa/picture alliance
Бойові безпілотники Switchblade
Узятий на озброєння у 2012 році баражувальний тактичний боєприпас Switchblade призначений для знищення живої сили та броньованих цілей. США обіцяли передати Україні понад 700 таких дронів. У травні 2022 року з'явилися перші свідчення використання Switchblade українськими військовими. Крім того, стало відомо про готовність США передати Києву 120 нових тактичних безпілотників Phoenix Ghost.
Фото: AeroVironment/abaca/picture alliance
Реактивна система залпового вогню HIMARS
Універсальна артилерійська система на базі автомобіля. Може використовувати шість реактивних снарядів або одну оперативно-тактичну балістичну ракету ATACMS. Також може застосовуватися для запуску зенітних ракет. Використовувалася США в Афганістані та Сирії. Про початок постачання HIMARS в Україну США оголосили в квітні 2022 року.
Фото: Getty Images/J. Pix
Далекобійна ракета Storm Shadow
Storm Shadow - високоточна крилата ракета великої дальності повітряного базування спільної британсько-французької розробки компанії MBDA. Дальність ураження - приблизно 250 км. Ракета здатна нести боєприпас вагою у приблизно 450 кілограмів. Storm Shadow вважають особливо ефективними проти бункерів і логістики. За словами експертів, під Storm Shadow в Україні переобладнали винищувачі МіГ-29.