Як коронавірус позначився на сексуальному житті німців
Ґудрун Гайзе
23 вересня 2021 р.
Пандемія змінила сексуальне життя німців. Хоч число інфікованих захворюваннями, що передаються статевим шляхом, залишається відносно стабільним, утім значно менше людей обстежуються.
Попри брак точних даних про сексуальне життя німців під час пандемії, можна точно стверджувати, що певні зміни в цій невіддільній сфері людського життя все ж таки сталися. Особливо це стосується періоду локдаунів, адже тоді багато хто часто просто повністю утримувався від сексуальних контактів.
Та й не дивно, адже люди, які не мають постійних стосунків, досить обмежені щодо можливості пошуку романтичних і сексуальних партнерів. Однак цей факт сам по собі ще не означає, що люди взагалі не мали сексу протягом півтора років, каже президент Німецького товариства ІПСШ (інфекцій, що передаються статевим шляхом. - Ред.) Норберт Брокмаєр (Norbert Brockmeyer).
"Початок пандемії COVID-19, а особливо перший локдаун, призвели до значних побоювань серед населення", - каже Брокмаєр в інтерв'ю DW. "Наскільки взагалі можлива близькість? Як далеко може сягати близькість? Це було особливо помітно у квітні 2020 року. Тоді чимало людей жорстко обмежували свої сексуальні контакти. Дехто перестав приймати медикаменти для профілактики ВІЛ та не здавав аналізи на ІПСШ, тому що був острах заразитися коронавірусом", - пояснив експерт.
Але, звісно, сексуальність і статеве життя не зникли, запевнив Брокмаєр.
Як змінилася сексуальність
Пандемія не вбила сексуальність і не зупинила статевого життя в Німеччині. Але багато людей обмежилися щодо цього власною приватною сферою, маючи постійного партнера. Інші мали та мають сексуальні контакти з різними партнерами, однак переважно з людьми, яких вони добре знали або знають.
Навіть під час локдауну сексуальність не зникла, хоч і зміниласяФото: picture-alliance/Beyond
"У приватній сфері постали мережі, в яких відбувалося сексуальне життя. Але це також призвело до того, що люди не так добре захищають себе. Зрештою, люди знають одне одного", - говорить Брокмаєр.
Якщо в такій мережі відбувається зараження, то, відповідно, ризик зараження усіх учасників мережі високий. Крім того, якщо люди переходять з однієї такої мережі в іншу, це може мати далекосяжні наслідки, застерігає експерт.
Реклама
Різке зниження числа тестів
Тож нині багато хто вважає, що не може заразитися від своїх друзів і знайомих, та неохоче обстежується на ІПСШ. Це також пов'язано з тим, що багато хто просто боявся заразитися коронавірусом у кабінеті лікаря, клініці чи в центрі тестування.
Норберт Брокмаєр спеціалізується на захворюваннях шкіри й ІПСШФото: picture-alliance/dpa/B. Thissen
"Нам було важко донести до людей наші послуги з сексуальної освіти й тестування, - нарікає Брокмаєр. - Як показують дані, в деяких випадках рівень тестування знизився майже вдвічі. У багатьох медичних установах такі обстеження часто взагалі не проводили".
Все по-іншому
Пандемія призвела до глибоких змін у сексуальному життя та контактах між людьми. Кафе і ресторани були закриті, місць, де люди могли б зібратися разом особливо під час локдауну, не існувало.
Тим, хто дотримувався і продовжує дотримуватись правил мінімальної соціальної дистанції, непросто було і залишається непросто шукати та знаходити близькість з новими людьми, заводити нові знайомства, обмінюватися пестощами й бути сексуально активними.
Гомосексуали теж сильно змінили свою поведінку під час пандемії та дуже сильно знизили свою сексуальну активність, але не до нуля, пояснює Брокмаєр. "Вони так само продовжували жити своїм сексуальним життям і в більшості випадків продовжували мати гетеросексуальних партнерів".
З початку пандемії значно менше людей стали перевірятися на ІПСШФото: picture-alliance/dpa/A. Dedert
За його словами, серед чоловіків приблизно від 10 до 30 відсотків мають статеві контакти як з чоловіками, так і з жінками. Для жінок цей відсоток набагато вищий. Тут 50-60 відсотків мають серед своїх сексуальних контактів як інших жінок, так і чоловіків. "Звичайно, це також різні групи, в яких відбувається сексуальне життя, а значить, і різні кластери ризиків", - говорить фахівець з дерматологічних та венеричних захворювань. "ІПСШ можуть передаватися від однієї групи до іншої", - застерігає він.
Давні знайомі
Хламідіоз, гонорея, трипер і сифіліс, як і раніше, очолюють список інфекцій, що передаються статевим шляхом. У цьому плані коронавірус нічого не змінив.
Ризик заразитися інфекцією, що передається статевим шляхом, як і раніше, дуже високий, особливо під час незахищеного сексу. Відповідно, важливо перевірятися не тільки самому, але й просити про це своїх партнерів.
Потрібна відповідальність
Зокрема, один із наслідків пандемії - це те, що молодь стала значно обізнанішою щодо власного здоров'я. Принаймні, Брокмаєр переконаний у цьому. За його словами, тепер це необхідно розвивати. "Якщо люди усвідомлюють, що їм слід пройти обстеження на ІПСШ, якщо у них були контакти з декількома партнерами, це можна тільки вітати. Зрештою, багато людей кілька разів на тиждень перевіряли себе на наявність коронавірусу", - аргументує Брокмаєр.
Отриманий під час пандемії COVID-19 досвід потрібно застосовувати й до власного сексуального здоров'я. "Це також означає перебрати на себе відповідальності за власну профілактику. Це стосується як серцевих нападів, так й інфекційних захворювань, що передаються статевим шляхом. Згідно з усіма наявними у нас доказам, рівень ІПСШ не знизився. Він, як мінімум, залишився стабільним", - зазначає експерт.
Бікіні виповнилося 75 років
Скандальний та сексуальний винахід француза Луї Реара приголомшив світ моди 75 років тому. Однією з перших прихильниць фривольного роздільного купальника стала Мерилін Монро.
Фото: picture-alliance/dpa
День бікіні
У цього культового витвору модельєрів є свій день - День бікіні, який відзначають 5 липня. В Німеччині навть є Музей бікіні (BikiniARTmuseum) у Бад-Раппенау. Експозиція містить 1200 об'єктів пляжної моди. На двічатах на фото - бікіні 1940-50-х років. Бікіні в горошок - дітище француза Луї Реара.
Фото: picture-alliance/dpa/S. Sauer
Маленькі трикутники
Саме Луї Реар - французький інженер-механік - розробив перший купальник бікіні. Чотири маленькі трикутники, скріплені тоненькими мотузочками, - менше вже нема куди. 5 липня 1946 року йогоперед камерами біля паризького басейну представила танцівниця стриптизу Мішелін Бернардіні. Реар і не підозрював, як довго його винахід буде популярним.
Фото: picture-alliance/dpa
Анатомічна бомба
Тоді у південній частині Тихого океану, на атолі Бікіні, американці почали проведення випробувань ядерної бомби. Це й надихнуло Реара назвати купальник "бікіні". Реклама для нового пляжного одягу використовувала гру слів: "Бікіні - перша анатомічна (an-atomic) бомба".
Фото: picture-alliance/Mary Evans Picture Library
Ще у Стародавньому Римі...
Насправді французький інженер не є винахідником бікіні. Ідея носити невеликі шматки тканини виникла ще сотні років до цього - у Стародавньому Римі. Мозаїка IV століття нашої ери, яку знайшли на острові Сицилія, зображує римських жінок в античних бікіні під час заняття спортом.
Фото: picture alliance/ZB/W. Thieme
Кокетливо, але непрактично
Перші ж купальники для жінок і закриті купальні костюми для чоловіків з'явилися у 18-му столітті. Тоді купалися у костюмі з товстої шерстяної або бавовняної тканини, що у воді ставав важким і дуже довго сохнув.
Фото: picture alliance/IMAGNO
Початок 20-го століття: еластично, але не еротично
З розквітом туризму на початку 20-го століття став модним відпочинок на пляжі з купанням. Купальні костюми стали трохи тіснішими, з'явилися перші моделі з еластичної трикотажної тканини. Купальні шапочки ще були дещо схожими на ковпак і мали захищати від сонця. Костюми, що закривали все тіло, як на цьому фото 1910 року, були і для жінок, і для чоловіків.
Фото: ullstein bild - Zander & Labisch
Знахідка для дівчат у стилі пін-ап
Тож винахід Луї Реара влучив в десятку. Для Мерилін Монро та інших дівчат , які тоді працювали пін-ап-моделями, відверті бікіні стали знахідкою. Фотографію 1949 року "Мерилін на пляжі" можна побачити на виставці у Бруклінському музеї.
Фото: AP Photo/Brooklyn Museum of Art
Тримайся міцно
У США в 1950-х роках одним із прикладів успіху в Голлівуді були плавчині в бікіні, які демонстрували водний балет і акробатику на водних лижах. На цьому фото видно, що дві "русалки" можуть легко втратити верхню частину свого вбрання, а от нижня частина, здається, здатна витримати максимальну швидкість катеру.
Фото: picture alliance/AP Images
Дівчина Бонда
Коли Урсула Андресс, одягнена в маленьке бікіні, граційно вийшла з океану в 1962 році, кіноглядачі не могли повірити своїм очам. Навіть Джеймсові Бонду (Шону Коннері) довелося перервати своє полювання на доктора Ноу, щоб перевести подих. Те ж саме 40 років потому спіткало і Пірса Броснана в фільмі "Помри, але не зараз", коли нова дівчина Бонда - Хеллі Беррі - знову з'явилася у пляжній сцені.
Фото: picture-alliance/dpa/UPI/Fox
Різні варіанти
Після того, як купальник бікіні засвітився у фільмах про Бонда, він отримав ще більшої популярності. 1963 року в Гамбурзі були представлені нові моделі бікіні: Capri (ліворуч), схожа на бікіні Урсули Андресс, та Sissi, більш спортивна на вигляд та стримана.
Фото: picture alliance/L. Heidtmann
Зв'язати самотужки
У соціалістичній НДР жінки також були в захваті від сучасного купальника. У 1971 році жіночий журнал вихваляв в'язані бікіні - недорогий варіант, для якого не треба багато матеріалу й часу. Єдиним недоліком було те, що бавовна вбирала багато води і ставала важкою, розтягуючи бікіні. Нині бікіні в'яжуть із синтетичних матеріалів, які швидко висихають.
Фото: picture alliance/akg-images
Батьківщина трусиків танга
У 1950-ті роки в місті, де можна було побачити багато неприкритого тіла, - Ріо-де-Жанейро - була заснована організація, яка виступала проти бікіні. Бразильські трусики танга мали досить погану репутацію аж до 1970-тих. Та сьогодні жінки на пляжах Бразилії, як правило, вибирають найменші бікіні з наявних.
Фото: picture-alliance/dpa/A. Lacerda
Волейбольна форма
Пляжний волейбол став олімпійським видом спорту 1996 року. Його популярність зростала зокрема й тому, що в цьому виді спорту є на що подивитись. Аж до 2012 року волейболістки були зобов'язані носити бікіні, поки Міжнародна федерація волейболу не послабила сексистські правила. Тепер вони дозволяють носити все, що завгодно, - від трусиків танга до велосипедних шортів.
Фото: Getty Images/B. Kara
Монокіні чи танкіні?
Скільки має бути тканини? Межі між бікіні та купальником, який більше прикраває тіло, доволі розмиті. Монокіні (на фото) - полегшений варіант суцільного купальника - називають універсальним. Утім, дедалі улюбленішим стає танкіні - вгорі наче топ, а знизу трусики. Такі моделі лестять фігурі і є чудовою альтернативою для жінок, які не хочуть показувати свій живіт.
Фото: picture-alliance/dpa/G.I. Rothstein
Класика повертається
Слово "бікіні" в перекладі означає "земля кокосових горіхів". Радіоактивний атол вже давно безлюдний, але купальник з його ім'ям і надалі залишається "безальтернативним" для більшості купальниць.
Фото: picture alliance/NurPhoto/M. Llop
15 фото1 | 15
ЛГБТК-спільнота у Німеччині: гомофобія, права і прайд (23.07.2021)